IDÄN PIKAJUNAN ARVOITUS
Itkumuuri, Jerusalem 1934
Hän sanoi tasan neljä minuuttia.
Nopeasti.
Kaksi täydellistä munaa tällä kertaa?
Ehkä?
Syytän kanaa.
Miksi kanat munivat eri kokoisia munia?
Ei syy ole sinun. Täydellisen hyviä munia.
Herra Poirot...
Kolme uskontokuntaa aikoo mellakoida.
Jos aiotte esittää ihmeenne, se hetki on nyt.
Ota munat. Mennään!
Poirot!
Pahoittelen tuota...
Ei tämä...
Vaan se epätasapaino tässä...
No niin.
Parempi näin.
Anteeksi, tehkää tietä.
Kutsu kaa syytetyt.
RabbL-
Pappi_
ja imaami.
Kuin siitä vanhasta vitsistä.
Rabbi, pappi ja imaami.
Suokaa anteeksi, olen belgialainen.
Aloittakaamme.
Yläpuolella olevassa Pyhän haudan kirkossa -
kolme edustajaa tapaa keskustellakseen -
jaetun torinkäytön aikatauluista.
Tunti kiihkeän tapaamisen jälkeen -
korvaamaton pyhäinjäännös todetaan varastetuksi.
Sanotaan, että yksi näistä kolmesta miehestä on varastanut sen.
Poliisi ei löydä minkäänlaisia todisteita.
Minä löydän yhden.
Säntillisesti hoidetusta freskomuurista -
kiipeämisestä johtuvan halkeaman, -
jonka aiheutti kovapohjainen kenkä tai kenties saapas.
Hyvät naiset ja herrat, meidän täytyy kysyä, -
kuka hyötyy rikoksesta.
Nämä pyhät miehemme elävät vaatimattomasti.
Heillä on ohutpohjaiset, huonot kengät.
Äkkinäiset rikkaudet ja rubiinit olisivat -
liian epäilyttäviä. He eivät hyödy.
Nyt tarvitaan aseistettu vartija eteläportille.
Kiitos paljon.
Ainoa, joka -
hyötyy varkaudesta ja sen aiheuttamasta levottomuudesta -
on mies, jonka toimiston tutkin aamulla -
odottaessani kovin pettyneenä aamiaistani.
Ongelmia munien kanssa. Tarpeeton tieto.
Mies, joka saa palkan rauhan ylläpitämisestä.
Tarkoitan tietysti poliisin ylikomisariota.
Mies, joka ei halua menettää työtään, -
paikallisesta itsehallinnosta puhuen, -
joka käyttää sääoppaita, ja joka uskoakseni katuu nyt-
minun kutsumistani apuun.
Miten kehtaatte syyttää minua!
Ylikonstaapeli, -
tutkitteko toimiston, kuten pyysin?
Kyllä.
Löysittekö sen, mitä epäilinkin?
Kyllä, aivan kuten sanoitte.
Seis!
Teidän täytyy viedä se heti aamulla.
Hyvä on.
Matkatavaranne ovat laivalla.
Voitin oikeuden saattaa teidät alukseen.
Istanbuliin? Palaatteko Lontooseen saman tien?
Olen uupunut ja ansainnut pikku loman.
Haluan katsella maalauksia, ja minulla on kosolti aikaa.
Te tuijotatte. Loppuuko se?
Minä vain...
Miten tiesitte hänet syylliseksi? Vain muurin halkeamasta.
Minulla on sellainen etu, -
että näen maailman ihanteellisena.
Kun se ei ole, epätäydellisyys erottuu -
kuin nenä keskellä naamaa.
Se tekee elämästä sietämätöntä.
Mutta on hyödyksi rikostutkinnassa.
Tuntuu kuin näkisitte ihmisen sydämeen ja todellisen luonteen.
Mitä sitten sanotaankin, on oikea ja väärä.
Ei mitään siinä välissä.
Täytyy erota tässä.
Minun pitäisi saattaa teidät lautalle.
Emme tapaa enää.
Voisitteko suoristaa solmionne?
Voin. - Loistavaa.
Viimeiset matkustajat!
Anteeksi.
Se on pian korjattu.
Mutta onko ajoissa?
Yritämme!
Minulla on jatkoyhteys Istanbulista. Lähtee huomenna klo 19.00.
Hyvin sairas potilas odottaa Lontoossa.
Olen lääkäri.
Lääkäri.
Olen lääkäri.
Huudan englanniksi, ja nyt kovaäänisemmin ja hitaammin.
Hupsua, pyydän anteeksi.
Saanko auttaa? Antakaa auttaa.
Tunnen viiksenne.
Lehdistä. Oletteko se etsivä, Hercules Poirot?
Hercule Poirot. En tapa leijonia. Neiti.
Mary Debenham. Unohdan nimen, mutten kasvoja.
Ainakaan teidän.
Tuletteko Bagdadista?
Todellakin. Mikään seikka ei jää huomaamatta.
Lippunne.
Voisin myös kysyä, viihdyittekö siellä -
kotiopettajattarena?
Liitua hihassanne ja maantieteen alkeiskirja.
Kotiopettajatar tai kartanpiirtäjä. Tein arvaukseni.
Aloitan aina maantieteellä -
ja rääkkään, kunnes tuntevat maailman.
Voivat eksyä elämässä, -
mutta johan on piru, elleivät tiedä missä ovat.
Kahleet on katkottu. Juuri ajoissa.
Tunnen olevani niin vapaa vetten päällä.
Voisinpa minä nauttia siitä.
Meidän pitäisi päästä tästä, Mary. - Ei nyt.
Kun kaikki on ohi.
Kun se on tehty.
Sitten mikään ei vaikuta meihin.
Lomani alkaa täällä.
Näen kaupungin sielun näissä vaatimattomissa leivissä.
Maailma on tuhon partaalla, mutta täällä -
mestariteoksia leivotaan tilauksesta päivittäin.
Monsieur Poirot!
Mohammed!
Ystäväni, -
olet taiteilija.
Ystäväni !
Anteeksi.
Tule tänne.
Etsimme vain paikkaa väitellä.
Se vienee 20 minuuttia, -
minkä jälkeen pääsemme sopuun, ainakin minä.
Monsieur Bouc!
Poirot! Keittiössä?
Tämä mies haistaa leivonnaisen nopeammin kuin -
nappaa koruvarkaan.
En ole enää poliisi. En voi vapauttaa sinua, kun tämä menee vikaan.
Tämä on rakas vanha ystäväni, kunnioitettu -
Poirot, jonka tunsin ennen kunnioitusta. Hercule Poirot, tämä on...
Prostituoitu.
Niin olen. Et kertonut kuuluisista ystävistä.
Olemme ystäviä, koska en koskaan kysy -
hänen jutuistaan, sillä en piittaa.
Eikä hän tuomitse kauheuttani.
Olet kauhea.
Otattehan lasillisen seurakseni?
Olen täällä vain tunnin.
Matkustan Idän pikajunalla klo 19, virka-asia.
Eno maksaa hyvin kyydistäni junassaan, -
kaukana hänestä - sisäministeriössään, -
syöttämässä ja juottamassa viranomaisia.
Nepotismin taidetta.
Olet hänen Michelangelonsa!
Herra Poirot.
Oletteko tekin prostituoitu?
En varmasti. - Vaivaako tämä mies sinua?
Kohta.
Olette Britannian konsulaatista. - Kyllä.
Kassnerin tapaus.
Kyllä vain.
Olinko oikeassa ennusteissani?
Kerrassaan.
Ei ole tarvis lukea sähkettä.
Hauskaa.
Huijasiko joku, vai kuoli?
Ikävä kyllä molempia.
Joku on - häirinnyt kaipuutani lepoon.
Joutunen matkaamaan kanssasi, Bouc.
Löytäisitkö minulle hytin Idän pikajunasta?
Ystäväiseni, -
surkimuksenakin saan sinulle vuoteen junastani -
keskellä talvea. Kolme päivää -
vapaana huolista ja rikoksista. Tulet nauttimaan.
Mademoiselle, tämä on ollut ilo. Herra...
Matkavaranne on noudettu ja kulut maksettu.
Teitä tullaan vastaan Calais'iin -
ja saatetaan Doveriin, sitten junalla Lontoon Victorialle.
Haluaisin ilmaista kiitollisuuteni... - Vaiti.
Pahennatte asiaa.
Juomarahasi. - Kiitos, herra Marquez.
En edes kantanut tavaroitanne.
Oli hyvä viikko.
Juhlimme, kun onni hymyilee, ja jaamme onnemme.
Muista kehua meitä amerikkalaisia.
Ei!
Pysähdy!
Hyvää iltaa, herra. Teille on varattu talon paras pöytä.
Tässä, paras pöytämme.
Ei, haluan tuon.
Hei, Masterman. Onko kaikki mukana?
Kiitos kysymästä, hra MacQueen. En tee virheitä.
Hyvä tavaton! Kreivi Andrenyi.
Tulkaa.
Näin teidän tanssivan Monte Cristossa. Saisinko ottaa kuvan teistä?
Ei kasvoihin!
Anteeksi.
Simplonin Idän pikajuna, -
asemina Sofia, Niš, Belgrad, Vinkovci, Brod, -
Bukarest, Zagreb, Trieste, Venetsia, Milano, Lausanne, -
Dijon, Pariisi, Boulogne, Calais, -
Dover ja Lontoo, lähtee 15 minuutin päästä!
Tänne, Michel! Arvokas rahti. Haluan 1-luokan osaston.
Huolehdi hyvin ystävästäni. Hemmottele kuin pandaa.
Mutta juna on aivan täynnä.
Hän voi ottaa numero 11:n.
Se on aina vapaa virkakäyttöön.
Se on hyvin mukava.
Itävaltalaisprofessori ehti varata sen.
Eikö yhtään 1-luokan makuuhyttiä koko junassa?
Ei ole.
24uokan?
Ei yhtään paikkaa.
Mademoiselle Debenham.
Herra Poirot, tuletteko mukaan?
Riippuu väittelyn voittajasta.
Ovatko matkustajat saapuneet?
Kaikki paitsi herra Harris.
"Matkustajien tulee saapua puoli tuntia ennen, -
tai paikan voi menettää."
Aikaraja on ylitetty, paikka menetetty.
Vie Monsieur Poirot'n matkatavarat kolmoseen hra MacQueenin kanssa.
Kiitos, Bouc. - Nauti, ystäväni.
Tervetuloa.
Kolmonen on numero epäonnen.
Anteeksi, en halunnut olla epäkohtelias.
Voisitte yrittää olla.
Junalla matkustaessa törmää aina johonkuhun.
Se on ihanaa.
Odotan kyllä kovasti paluuta.
Matkustelussa hyvää on ruoka, moskeijat, miehet.
Mutta lopulta sitä kaipaa omaa sänkyä.
Minua on syytetty aviomiesjahdista ulkomailla.
En voi kiistää sitä. Viihdyn yksin.
Mutta naisella on tiettyjä tarpeita, jos hänellä on rahaa, -
ja mieluummin säännöllisesti.
Jestas! Tulipalo keittiössä!
Hyvästi, madame.
Hyvää iltaa.
Numero yhdeksän.
Hyvää iltaa.
Iltaa. Bonsoir.
Ei, teidän jälkeenne.
Numero kolme.
Oletteko herra MacQueen?
Juu. Taisitte tulla väärään hyttiin.
Anteeksi, onko tässä ongelma?
Ei mitään ongelmaa.
Juna on täynnä.
Luulen, että me olemme, miten sanotaankaan... "petikamuja".
Todellako?
Olen yhtä pettynyt teihin. Oikein mukava.
Tulkaa, kullannuput.
Ei.
Tämä?
Miksei tavaroitani ole purettu?
Viisi minuuttia junan lähtöön!
Harjaisimmeko sinua?
Mikä piru heitä viivyttää?
Käske laittaa vuoteet.
Hoidettu jo.
Vuode täytyy laittaa. Ja tuo sanelukoneeni.
Koiria pöydällä. Etovinta, mitä olen nähnyt.
Aivan. - Hae MacQueen -
ja pyydä tuomaan kuitit Milanon-kaupasta.
Hoida asia. - Selvä.
Nyt heti.
Käskinkö hoitaa heti? - Selvä.
"Paras pitää varasi."
Kahvinne, herra Ratchett.
Kuka teki tämän?
En osaa sanoa.
Iltaa, rouva Hubbard.
Iltaa, herra Masterman.
Kas, iltaa.
Jos silmät viipyilevät vielä, otan vuokraa.
Minä maksan.
Ottakaa vielä yksi.
Oletteko loukkaantunut?
Pettynyt.
Jotkut miehet ovat komeita.
Heidän täytyy vain -
sulkea suunsa, ja saavat minkä palkinnon vain.
Silti se suu aukeaa.
Onko kaikki hyvin, rouva Hubbard?
Teillä on vahva intuitio, tiedän.
Toinen mieheni tapasi sanoa juuri noin.
Ei, vaan ensimmäinen.
Niin.
Älykkäin tapaamani mies.
Naama kuin nauris, mutta rakastin sitä naurista.
Oli mukava jutella.
Hyvää yötä.
Monsieur Poirot?
Voilá.
Kun syötte illallista, -
siirrän MacQueenin herra Boucin osastoon.
Matkustatte ykkösluokassa.
Entä munat?
Hyvää iltapäivää.
Rouva Hubbard.
Hyvää iltapäivää.
Tehkää hyvin.
Idän pikajuna tarjoaa. - Kiitos, herra Bouc.
Täytän kaikki toiveenne.
Ei kiitos. En juo.
Eikö sovi teille?
Synti ei sovi minulle.
Paheista piru löytää lemmikkinsä.
Meidän ei tule jutella kauemmin.
Hyvää iltapäivää.
Monsieur. Kävisikö aperitiivi?
Pahoittelen, tapaan junan johtajan.
Tämä oli lähdössä joka tapauksessa.
Pyydän, herra. Rouva...
Oletko asettunut?
Kuten mainostettu.
Ja silti, parasta junassa ei ole ruoka.
Siinä on jotain, -
kun vieraat ihmiset ovat yhdessä päiväkausia -
siirtyen vain paikasta toiseen -
näkemättä toisiaan enää koskaan.
Ikävystyneisyys, nimettömyys ja -
jatkuva hellä keinunta.
Noilla harrastuksilla sinusta ei tule mitään.
Toivottavasti ei.
Tilaa kalaa.
Vaihtakaa ahven kampelaan, lehtisikuri perunaan ja...
lihaliemi keittoon. Kaksi.
Garçon, kuulostaa loistavalta. Sama minulle.
Ruhtinatar Dragomiroff.
Jos naisin rahasta, naisin noista rikkauksista.
Harjasin Dalian aamulla.
Ei, vaan kidutit koirakultaani.
Pyysin harjaamaan.
Nautitko yhä Dickensistä?
Kovasti, ystäväiseni.
Kirjoinesi ja rikoksinesi jäät paitsi romantiikasta.
Romantiikka ei jää rankaisematta.
Oli...
Oli eräs kerran.
Arvostaisin jatkossa, etten joutuisi tuon miehen pöytään.
Samankaltaisille sama pöytä. Emme ole samankaltaisia.
Kaikki eivät halua erotella rotuja, professori.
Kunnioituksesta kaikkia kohtaan haluan pitää rodut erillään.
Jos sekoittaa punaviiniä ja valkoviiniä, pilaa ne molemmat.
Pidän hyvästä rosésta.
Terve vaan. Sopiiko, - että liityn seuraan?
Jälkiruoka on hemmottelua, -
ja tuntuu typerältä hemmotella itsekseen.
Olen onnellisin yksin.
Mutta -
pikku palasta herkkuanne, käykää pöytään.
Mielihyvin. Anteeksi, saanko toisen haarukan?
Olen yrittänyt tutustua teihin, herra Poirot.
En ole ikinä istunut näin lähellä kuuluisuutta.
Ei, se oli vale.
Olin kerran bussissa Ty Cobbin kanssa.
Baseballpelaaja, Detroit.
Sopiiko, että otan tuon kiemuraisen osan päältä?
Olettepa outo lintu.
Omituinen, kummallinen mies.
Olen siinä iässä, että tiedän mieltymykseni.
Mistä pidän, nautin suunnattomasti. Mistä en, en voi sietää.
Esimerkiksi kohteliaisuudet ennen tulevaa keskustelua liiketoimista.
Olette hauska.
No niin.
Haluaisin tarjota teille työtä.
Lehdet sanovat teitä "viattomien kostajaksi".
Oletteko viaton?
Olen liikemies.
Olen taidekauppias. Olen siis uusi alalla.
Mutta aloittelijan tuurini kääntyi hyväksi.
Muinaisesineitä, antiikkia.
Mattoja, outoa. Itämaisia.
Olen uusi alalla, joten en osaa arvioida.
Mutta minulla on pikku ongelma näiden -
ns. arvioitsijoiden kanssa.
Niihin ei voi luottaa.
Jotkut asiakkaani -
ostavat artikkelin -
ja huomaavat, ettei se ole aivan aito, -
muttei liene syytäni, -
jos kashanilainen silkkihuivi on väärennös.
Vai mitä?
Olen hankkinut muutaman vihollisen.
Olen saanut uhkauskirjeitä ihmisiltä.
Luultavimmin italialaisilta.
Myin heille erän itämaisia mattoja Milanossa.
Ostajat eivät olleet tyytyväisiä alkuperään.
Haluavat rahansa takaisin, korkoineen.
Italialaiset.
Makaroni on makaroni.
Sitten mukaan tulee nerokas etsivä.
Minäkö?
Niin, te. Hercules Poirot. - Hercule.
Haluaisin tehdä näin.
Haluaisin palkata teidät vahtimaan selustaani, -
kunnes pääsen turvaan.
Helppoa rahaa teille.
Ja minulle mielenrauhaa.
Ymmärrän. - Hyvä.
Kieltäydyn.
Anteeksi? Ikävä juttu.
Ehken sanonut tarpeeksi selvästi.
Ymmärrättekös, joku aikoo hoidella minut.
Tiedän, etten ole mikään pulmunen. En todella.
Jos on tuonpuoleinen, saan tuomioni kuten tekin.
Mutta...
minulla ei ole pirunmoinen kiire.
Tähtäättekö aseella? - En.
En teitä. Maailmaa.
Elän maailmassa. Älkää tähdätkö minua.
Miltä kuulostaa 10000 viikosta?
Antelias tarjous, mutta kieltäydyn.
15000? - Ette kuullut. Minä kieltäydyn.
Ymmärrän.
Ei tarpeeksi tyylikästä suurelle Hercules Poirot'lle?
Ei salamavaloja...
Myytte väärennöksiä gangstereille, kärsitte.
Etsin rikollisia, en suojele heitä.
Sanotte "ei" likaisille rahoilleni.
Sanon "ei" teille, herra Ratchett.
Otin esiin aseen. Johtuuko siitä?
Paljon henkilökohtaisempaa.
En pidä naamastanne.
Suonette anteeksi.
Mutta piditte kakustani?
Se oli erinomaista. Miellyttävää iltapäivää.
Kiitos.
Kylmä.
Rakas Katherineni.
Rakkaani.
Herra Dickens.
Herra Ratchett?
Ei mitään.
Hyvä on.
Hyvää yötä.
Rouva Hubbard?
Aina rouva Hubbard.
Rouva Hubbard.
Kuolimmeko me?
Hyvät matkustajat, juna suistui kiskoilta.
Oletteko kunnossa, herra Marquez?
Olen. Kiitos.
Herra Bouc kertoo teille -
aamulla. Pyydän pysymään hyteissänne.
Ilman muuta.
Kuolemmeko me?
Katherineni.
Minun kaunis...
Hyvät naiset ja herrat. Ikävä kyllä juna ei vieläkään pääse liikkeelle.
Paitsi alas.
Kauanko pitää odottaa?
Joku varmaan tekee jotain.
Tietysti teen jotain. En tee mitään.
Kaksi tuntia kymmenen minuuttia sitten, kun emme tulleet Brodiin ajoissa, -
asemamestari on arvannut tilanteemme -
ja laittanut raivaajat kaivamaan veturia, -
lapioimaan lumet matkamme jatkamiseksi.
Sitä odotellessa -
olomme on lämmin, kylläinen ja mukava.
Voisimme kävellä.
Voisimme kuolla kylmään yrittäessämme.
Minua odottaa jatkoyhteys.
Laivani lähtee ylihuomenna Ranskasta.
Ilman teitä, luulen. Enkä minä pääse Lontooseen.
Pidän teitä vastuussa aikani tuhlaamisesta.
Ette voi pitää minua vastuussa säästä.
Tietysti voin. Johdatte tätä.
Entä konferenssini Torinossa?
Minulla oli tapaaminen Sochaux'n autotehtaalla.
Jotkut asiat ovat Jumalan käsissä.
Emme päätä -
ansaitsemmeko saapua turvallisesti perille, -
vai onko meidän langettava Luciferin tavoin.
Aamiaisenne, herra Ratchett.
Huomenta, herra Masterman.
Onko jokin ongelma?
En osaa sanoa.
Herra Ratchett?
Suokaa anteeksi.
Kylmää ilmaa.
Hakekaa herra Bouc heti, samoin tri Arbuthnot.
Hyvä Luoja!
Koskekaa vain ruumiiseen.
Tämä on hirveää.
Ensin lumi, ja nyt...
Joudun antamaan lausunnon poliisille.
Ja mies on kuollut.
Hänet puukotettiin.
Pitkä veitsi.
Useita pistohaavoja, jotkut lihaksen läpi.
Oikealta vai vasemmalta?
Siinäpä se.
Tappaja tuntuu sulkeneen silmänsä ja iskeneen.
Osaatteko arvioida kuolinhetken?
Vaikea sanoa, kun ikkuna on auki, -
mutta ehkä keskiyön ja kello kahden välissä.
Kukaan ei mennyt sisään.
Olisin nähnyt sen. Se on mahdotonta.
Kiitos. Palatkaa ravintolavaunuun.
Michel, sulje tämä vaunu.
Poirot.
Tarvitsen apuasi, ystäväni.
Sinun on löydettävä syyllinen.
Minä rukoilen, Idän pikajunan puolesta.
Poliisi saa kuulla jutun ratkenneen.
Vain sinä voit pelastaa minut.
Kohtalosi koskettaa minua. Mutta minun täytyy levätä.
Ajattele sitä pikku arvoituksena.
Helppoa sinulle!
Tutkit matkustajien varhaisemmat vaiheet.
Selvität heidän luonteensa. Sitten teet, mitä teet.
Istut tuolissa ja syöt kakkuasi -
ja mietit, kunnes ratkaisu selviää.
Mitä muuta tekisit kinoksissa?
Ilman virikkeitä harmaat aivosolusi nääntyvät.
Luuletko että istun tuolissa -
ja syön kakkua ja saan oivalluksen?
En tiedä mitä teet. - Luen Dickensiä.
Hiiteen Dickensisi!
Poliisi valitsisi syypään, -
oikean tai väärän, ja hirttäisi hänet.
Varmaan herra Marquezin, -
vain nimensä takia.
Tai tri Arbuthnotin ihonvärinsä takia.
Vain sinä voit tuoda oikeutta.
Anna vaunun kartta. - Selvä.
Passit. - Mitä vain.
Järjestä matkustajien kuuleminen.
Todisteet ja metodi, kunnes syyllinen löytyy.
En hyväksy murhaa.
Maailmassa on pahoja ihmisiä, -
mutta emme tapa heitä.
Meidän on oltava eläimiä parempia.
Etsitään se tappaja.
Mitä nyt?
Hyvät matkustajat, sallikaa minun...
Ilmeisesti huono onnemme on pahentunut.
Eli... Matkustaja on kuollutjunassa.
Herra Ratchett.
Saivat hänet lopulta.
Oletatteko, että hänet tapettiin?
En, en.
Tarkoitan, että hän oli täysin terve.
Mutta hänellä oli vihollisia.
Todellakin. Hänet murhattiin.
Hyvä Luoja. Murha, täällä?
Ikävä kyllä.
Rauha hänen sielulleen.
Joku tonki hyttiäni keskellä yötä.
Kukaan ei uskonut.
Mistä on kyse?
Koska juutuimme lumeen, otan jutun -
ja etsin ystäväni herra Boucin takia rikollisen.
Miksi te?
Olen Hercule Poirot, -
kenties maailman paras salapoliisi.
Puhun kaikkien kanssa aikanaan. Nyt-
suosittelen pysymistä hyteissä ovi lukossa.
Tunnen olevani vanki.
Oman turvallisuutenne takia.
Jos oli murha, - oli myös murhaaja.
Murhaaja on kanssamme, -
junassa, paraikaa.
Vaunujen väliset ovethan olivat lukossa yöllä?
Ehdottomasti. Lukitsin ne.
Kukaan ei piileskele junan päällä tai alla.
Voimme siis rajoittaa tutkinnan Calais'n vaunun matkustajiin.
Bouc, sinä avustat minua.
Ainoana eri vaunussa nukkujana -
vain sinua ei epäillä.
Hra MacQueen, onko nyt sopiva hetki juoda?
Pomoni on kuollut.
Olen työtön, ja katsotte minua kuin syyllistä.
Emme syytä teitä.
Tunsitte hänet, joten kysymme teiltä faktoja.
Olitteko hänen sukulaisensa?
En, vaan hänen sihteerinsä.
Varasin matkat, tilasin pihvit.
Hän söi enemmän pihviä kuin olen ikinä nähnyt.
Hän oli antiikkialalla.
Ei pätevyyttä siihen, ei silmää, ei kieliä.
Ei päätä liikeasioihin, kirjanpitoon, -
mihinkään sellaiseen.
Minä huolehdin kaikesta.
Kauanko olitte hänen palveluksessaan?
20 päivää vaille vuoden.
Kieltolaki ei ollut minun makuuni, -
joten huomasin olevani ulkomailla, veloissa.
Olen koulutukseltani lakimies, -
en mieleltäni.
Olin kertakaikkisen surkea siinä.
Pidittekö hänestä?
Pidin hänen rahoistaan.
Ratchett oli karkea, -
vaativa, loukkaava ja luultavasti rikollinen.
Milloin viimeksi näitte hänet?
Varmaan kymmenen jälkeen.
Meidän piti käydä läpi Italian-myyntejä.
Milano, väärennösten myynti?
Niin. Hän halusi käydä tilit läpi.
Minun piti kääntää -
sopimukset. Hän ei osannut ranskaa.
Pysähtyessämme Vinkovcissa -
puhuin värillisen lääkärin, Arbuthnotin kanssa.
Joimme pari lasillista, jaloittelimme.
Hänellä oli-
outoja käsityksiä Stalinista, jotka oioin.
En piittaa rodusta, mutten usein pidä briteistä.
Milloin kemunne loppuivat?
Hän lähti kahden jälkeen.
Tiesittekö Ratchettin vihollisista?
Voi taivas.
Niitähän riitti.
Uskoutuiko hän uhkauksista?
Hän sai ikäviä kirjeitä.
Minulla on jokunen niistä.
Hän repi loput.
Heitti ne tuleen.
Siinä.
Paras pitää varasi Kukaan ei voita meitä
Kiitos, herra MacQueen.
Kiitos.
Jos pitää kysyä vielä jotain, kutsumme teidät.
Oletteko miettinyt latinoa?
Marquezia. Hitonmoinen tyyppi.
Ja hänenlaisensa -
eivät tunne vastenmielisyyttä murhiin, historiallisessa mielessä.
Sanoitte, ettette piittaa rodusta.
Se varmaankin...
riippuu rodusta.
Ja hän pärjäsi niin hyvin.
Epäiletkö MacQueenia? - Aikaista sanoa.
En näe häntä iskemässä 12 kertaa raivoisasti.
Selvänä ainakaan. Kuka sitten?
En tiedä vielä. On aika kysyä.
Keneltä? - Uhrilta.
12 pistohaavaa, ja kuten Arbuthnot sanoi, summittaisia.
Jos tohtori on syyllinen, -
hän ei antanut sen vaikuttaa velvollisuuksiinsa.
Kello on pysähtynyt 01 .15:een.
Käy tohtorin kuolinaika-arvioon.
Se on kyllä mahdollista.
En aivan käsitä. - En minäkään.
En käsitä mitään.
Nämä kaksi haavaa -
ovat syviä, silti verta on tullut vain vähän.
Mutta tämä oli raivokas hyökkäys.
Iskuja sinne tänne. Ei mitään mallia, vain äärimmäistä väkivaltaa.
Ja uhrimme, elinvoimainen ja täynnä kahvia -
vain makaa paikallaan panematta vastaan, -
vaikka hänellä on täällä myös -
väline, jolla voisi puolustaa itseään.
Ota tämä.
Katsotaanpa nyt.
Barbitaalia. Tyrmäystippoja annettu.
Huumattu, ettei voisi käyttää tätä.
Ja täällä naisen nenäliina.
Luksusta, käsintehty. 200 frangia Pariisissa.
Ja tässä on nimikirjain,
Ja pikku ystävämme, piippurassi. - Toinen vihje.
Kasa johtolankoja sopivasti aseteltuna.
Mutta vain yksi tuntuu olevan aito, ehkä.
Ehkä tuhkakupissa on satunnainen leivänmuru.
Viestilapun hiiltynyt jäänne.
Kenties yritys polttaa todiste.
Saammehan lainata varusteitanne?
Kiitos.
Ymmärrän mieluummin, -
miksi johtolanka on jätetty kuin sen, - mikä se on.
Etsimme totuutta sisältä, emme ulkoa.
Tässä tapauksessa kuitenkin tieteellinen apu voisi kelvata.
Säätele liekkiä.
Se on yksi niistä inhottavista kirjeistä.
Erehdyt.
Tällä on salaisuus kerrottavanaan.
Katso.
"...veri on käsissä, sinä kuolet."
Mitä se tarkoittaa?
Tule mukaani, Bouc.
Täytetään aukot.
Tämä ei ollut mikään pikku arvoitus.
Tiedän kuolleen miehen oikean nimen.
Ei Ratchett, vaan Cassetti.
Tunnen sen nimen.
Tunnet siis myös nimen Armstrong.
Se Armstrongin tapaus?
Tarina järkytti maailmaa.
Kaksi vuotta sitten -
kuuluisa lentäjä John Armstrong -
ja vaimonsa Sonia huomasivat herätessään ainoan lapsensa Daisyn -
viedyksi kehdostaan nukkuessaan.
Epätoivoissaan -
Armstrongit maksoivat lunnaat.
Mutta pian Daisy löytyi murhattuna...
Ratchettin, eli Cassettin toimesta.
Sonia Armstrong odotti lasta kuullessaan sen.
Järkytys aiheutti ennenaikaiset supistukset.
Hän ja lapsi eivät selvinneet.
Miten tiedät tämän?
Koska John Armstrong kertoi minulle itse.
Hän pyysi apuani kirjeitse.
Saadessani kirjeen...
oli liian myöhäistä.
Hän löytyi kuolleena ampumahaavaan.
Itse aiheutettu.
"Daisy Armstrongin veri on käsissäsi. Kuolet sen takia."
Niin todellakin kuolit.
Herra Poirot? - Niin?
Rouva Hubbardilla on asiaa. Viivytin häntä parhaani mukaan.
Rouva Hubbard, anteeksi että viivytin.
Päänne kihisee, suu on täynnä sanoja.
Niin hemmetissä on. Olen yrittänyt-
kertoa teille koko päivän.
Murhaaja oli hytissäni viime yönä.
Luulin tulevani tapetuksi. Mutta -
hän tappoikin Ratchettin.
Heräsin ja tiesin, että hytissäni on mies.
Oliko varmasti mies?
Tiedän miltä tuntuu, kun on mies makuuhuoneessa.
Kerroin konduktöörille, mutta hän ei uskonut.
Pyysin tutkimaan hyttiemme välisen oven.
Sanoin hänen menneen siitä.
Ja se oli lukitsematon.
Lukitsin sen -
kuultuani, mitä Ratchett sanoi.
Hän lähenteli avoimesti.
Oletteko kenties -
kuullut Armstrongin kidnappauksesta?
Ei sitä voinut välttää.
Sairaalloista touhua.
Lapsen murhaaja, Cassetti, -
kuoli viime yönä.
Ratchett oli se mies.
Minähän sanoin, että hän oli mätä.
Uskothan,- että hytissäni oli mies?
Pidätte minua hupsuna naisena.
Mutta minulla on todiste.
Se on- konduktöörin univormusta, -
mutta Michel on voinut pudottaa sen.
Minulta ei puutu nappia.
Se oli peiton päällä jalkopäässä -
sängyssäni.
Miksi sanotte sitä?
Todistuskappaleeksi. Kiitos kovasti.
Oletteko käynyt Amerikassa?
Kerran.
Vuosia sitten, lyhyesti.
Missä tarkoituksessa?
Vahvistaakseni epäilyn. - Eli?
Etten pitäisi siitä.
Työtarjous Bostonista.
Näin Bostonin, palasin Lontooseen.
Oliko Ratchett Bostonista? - En tiedä.
Ei olisi sopivaa -
kysyä.
Jatkakaa.
Näin viimeksi -
herra Ratchettin iltayhdeksältä.
Toin hänen kahvinsa ja ripustin vaatteensa.
Teillä lienee hammassärkyä.
Hampaanpoisto varattu Lontoossa tällä viikolla.
Herra Ratchett vaati olemaan lykkäämättä sitä.
Ei jaksanut kuunnella hiljaista vaikerrustani.
Oliko sympaattisen Ratchettin -
tapana juoda kahvia iltaisin?
Ei lainkaan. Mutta hän oli ollut levoton viime aikoina.
Halusi pysyä valppaana, etenkin viime yönä.
Hän löysi kirjeen hytistään.
Ethän sinä tehnyt tätä?
Jos jättäisin jotain ikävää tyynyllenne, -
niin en kirjettä.
Kahvia.
Varmaankaan noin -
kunnollinen ja täsmällinen palvelija -
ei puhuisi isännälleen niin?
Paitsi jos tietäisi uransa olevan tulossa pikaiseen...
päätökseen.
Ei ainoastaan hammassärkyä, luulisin.
Keuhkot?
Kilpirauhanen.
Levinnyt vatsaan. Sama, mikä vei isäni viisi vuotta nuorempana.
Kuukausia, enintään.
"Ei voi leikata", sanoi lääkäri.
Ja yhtäkkiä en ollut peloissani.
Tekisin vain mitä haluaisin tästedes.
Puhun suuni puhtaaksi.
Se kahvi.
Kuppiin oli laitettu barbitaalia.
Ette toki laittanut sitä sinne.
En tietenkään.
Milloin ja mistä haitte kahvin ja kupit?
Keittiöstä.
Tilasin sen päivällisellä illaksi, oli valmiina.
Kuka vain olisi saanut sen käsiinsä ennen minua.
Herra Masterman.
Pahoittelen hammassärkyänne.
Rakastan leivoksia.
Neiti Pilar Estravados, lähetyssaarnaaja, -
mutta koulutettu sairaanhoitajaksi?
Olin sen velkaa Jumalalle.
Olitteko velkaa Hänelle?
Elämässäni...
oli nautinnollisia aikoja, -
kun otin enemmän kuin annoin.
Gerhard Hardman.
Tekniikan professori.
Tiede tulee palauttamaan Saksalle sen ylpeyden.
Biniamino Marquez. - Herra Marquez.
Haluan pysyä erossa siitä rikoksesta, -
joten kysykää mitä vain.
En valehtele enää koskaan.
Poistuitteko hytistänne viime yönä?
Vain kerran, hakeakseni aspiriinia.
Rouva Hubbard tarjosi minulle sitä aiemmin.
Kieltäydyin ensin, mutta kun en saanut unta, -
kävin pyytämässä sitä.
Konferenssini on Torinossa.
Olen ainoa itävaltalaispuhuja, eli ilman minua -
puheet ovat heikkotasoisia.
Karkasin vankilasta, lahjoin itseni USA:han -
ja vannoin, etten valehtele tai varasta enää.
Sillä kun ihmiset luottavat, he ostavat enemmän.
Italialaiset, lehmiä. Espanjalaiset lampaita.
Belgialaiset...
Tulin hyttiini, jonka jaan onnettoman englantilaishovimestarin kanssa.
Typerys. Vaikeroi paljon.
Mutta hän näki minun varmaan nukkuvan aamuun.
Pitäisi sanoa, -
jos se sattuisi olemaan tärkeää.
Oli hämmentävä hetki.
Kun menin tapaamaan rouva Hubbardia, -
avasin ensin väärän oven.
Oi, anteeksi.
Mihin aikaan?
Varmaankin noin... Ei mitään anteeksi.
...20 vaille yksitoista.
Mielenkiintoista.
Näitte tietääkseni viimeisenä Ratchettin elossa.
Alanne? - Autot.
Kolme esittelytilaa.
Tulin Amerikkaan tyhjätaskuna. Ja nyt...
Jos näin on, nti Debenham vahvistaa sen.
On se.
Minä en valehtelisi.
Olisiko nti Debenham voinut poistua huomaamatta?
Ei. Nukun hyvin kevyesti.
Ponkaisen ylös pienimmästäkin äänestä.
Minut yllätettiin kerran.
Ei koskaan enää.
En sanonut olevani autonkuljettaja.
Laukustanne pudonneissa valokuvissa -
oli kuva pikkupojasta autonkuljettajan hatussa -
käymässä isän luona töissä.
Kenen kuskina olitte?
Miksi teillä on nyrkkeilijän rystyset?
Teen työtäni vaarallisissa kaupungeissa, -
missä en voi alistua pelon valtaan.
Opettelin tappelemaan.
Muttette enää luota jumalaanne -
sen yllätyksen jälkeen?
En, jos Hän sattuu olemaan kiireinen.
Jumala on aina kiireinen.
Se on Masterman.
Kuolevalla ei ole mitään menetettävää.
Bravo, Bouc. Mutta Marquez -
vahvisti hyttikaveri Mastermanin -
lukeneen sängyssä kuolinhetkellä.
Jos se olisi helppoa, en olisi kuuluisa. Jatka.
Neiti Debenham, - sopiiko raikas ulkoilma?
Teille meillä on eväsretki.
Kun hyttikaverini sai kärsiä ahtaudesta. Ymmärrän.
Valitaan paras paikka kaivaa totuus epäillyistä.
Yllätitte hänet ja jäädytätte minut.
Fiksua.
Kirjoittaisitteko koko nimenne ja osoitteenne?
Vaalea malvanvärinen.
Kysyitte neiti Estravadosilta aamutakin väriä.
"Mary Hermione Debenham".
Kutsutaanko koskaan Hermioneksi?
Aina Maryksi, kun en ole töissä nti Debenhamina. Vasenkätinen.
Epätavallista, tiedän.
Teorianne ei päde, jos testaatte käsialaani.
Mitä ajattelitte kuolleesta?
En voi sanoa ajatelleeni häntä.
En ymmärrä ideaanne.
Suokaa anteeksi nämä pikku omalaatuisuudet.
Ihmisluonto on kieroutunut mutkikkuudessaan.
Sen luotaaminen vaatii sopivat työkalut.
Nämä ovat leluja, eivät työkaluja, Hercule.
Pankaa ne pois.
Suora metodi? Sopii.
Tehän tunsitte lääkärin ennen matkaa?
Tri Arbuthnotin?
En.
Niin välitön ihastuminen?
Emme ole Amerikassa.
Ei ole lakeja, jotka kieltäisivät tunteenne.
Eikä lakeja vaikenemista vastaan, josta...
pidän...
En ole käynyt Amerikassa.
Kenties voin kysyä joistain -
kuulemistani sanoista?
Te ja Arbuthnot olette läheisempiä kuin vieraat.
Sanoitte:
"Ei nyt. Kun se on tehty. Sitten mikään ei vaikuta meihin."
Mitä tarkoititte?
Luuletteko, että tarkoitin murhaa?
Vasaran omistajalle jokainen ongelma on naula.
Elätte rikosten keskellä.
Näette pahaa päivittäin. - Ei niin.
Näen sen verran, että tiedän rikoksen poikkeukseksi.
Uskon, että vaatii sielun murtuman, -
jotta voi murhata toisen ihmisen.
Kysyn vielä, mitä tarkoititte?
Kuten totesimme, -
lait eivät kiellä vaikenemistani.
Hyvä on.
Entä sen jälkeen, ruhtinatar Dragomiroff?
Päivällisen jälkeen tulin nukkumaan.
Luoja siunasi minut pitkällä elämällä, mutta antoi kiroukseksi huonon selän.
Noin viisitoista vaille yksi -
kutsuin neiti Schmidtiä.
Hän hieroi minua -
ja luki minulle hetken. Sitten nukuin.
Tunnetteko - Armstrong-nimisen perheen?
He kokivat sanoinkuvaamattoman tragedian.
Ihailin Sonia Armstrongin äitiä, -
Linda Ardenia, näyttelijätärtä.
Hyvin harvinaislaatuinen lahjakkuus.
Neiti Arden aikoi ryhtyä ohjaajaksi.
Hänestä olisi tullut ensimmäinen naisjättiläinen Broadwaylla.
ilman sitä tragediaa.
Entä onko Linda Arden kuollut?
Voisi sanoa niin.
Hän ei enää poistu kotoaan.
Daisy oli kummityttöni.
Hän oli...
En ymmärrä, miten tämä liittyy ongelmaamme.
Yöllä tapetun miehen oikea nimi oli Cassetti.
Pikku Daisy Armstrongin murhaaja.
Ymmärrän.
Minä tunsin perheen, ja nyt se mies on kuollut.
Yhteensattuma -
vaikuttanee sietämättömältä.
Teille voidaan sallia yhteensattuma.
Kysyn nyt muutaman kysymyksen neiti Schmidtiltä.
Ei ole tarpeen.
Vahvistan hänen luonteensa.
Silti, jos sallitte.
Pyydän vastaamaan saksaksi.
Hänen ylhäisyytensä ei ymmärrä.
Juuri siksi.
Onko tämä teidän? "H" kuten Hildegarde?
Liian hieno minulle.
Oliko se totuus eilisestä?
Kuten hän sanoi. Konduktööri haki minut.
Sitten palasin nukkumaan.
Näittekö ketään palatessanne?
Vain toisen konduktöörin.
Tarkoitatteko sillä Micheliä?
En. Eri konduktööriä.
Tulkaa mukaani.
Ettekö nähnyt häntä?
En, vaan sen lyhyen parrakkaan.
Ei ole toista konduktööriä.
Tiedän mitä näin.
Hänellä oli korkea ääni ja sama univormu.
Josta puuttui kai nappi.
Tarvitsen yleisavaimen heti.
Pitää löytää univormu ja punainen kimono.
Tuhansia valokuvia, loputon määrä sukkia, -
kaikenvärisiä aamutakkeja paitsi punaisia -
muttei konduktöörin univormua.
Tarkistimmeko kaikki matkatavarat?
Kaikki paitsi kreivi ja kreivitär Andrenyin.
Heidän matkalaukkujaan ei saa tutkia.
Heillä on diplomaattiviisumit.
Missä muualla se voisi olla?
On vielä yksi tarkastamaton matkalaukku.
Omani.
Tappaja pilkkaa minua.
Hyvä. Hänen ensimmäinen virheensä.
Ja kuten yö seuraa päivää...
Se ei ole minun.
Kerroin konduktööristä.
Miksi kertoisin itsestäni? - Ette, -
joten hyttinne on sopiva piilotuspaikka.
Voilá, se nappi.
Ja jos konduktöörin univormu, -
niin miksei konduktöörin yleisavain?
Nyt tiedämme, miten tappaja pääsi lukituista ovista.
Bourbonia. - MacQueen.
Mitä me etsimme nyt?
500 puntaa.
MacQueenilla oli myös tilikirja kaupoista.
Missä se on?
Poirot?
Bouc, pidä kaikki sisällä!
Pysähtykää!
Pysykää siinä.
Kiitos, hyvät herrat. Kiitos.
Se oli siis MacQueen? Nappasitteko syyllisen?
Miten hän saattoi?
En tappanut häntä!
Yrititte polttaa kirjanpidon, -
josta saa yhä selvän. Luvut eivät täsmää, -
koska varastitte häneltä.
Se on täynnä... Mikä se sana on? Pölyä?
Hölyn pölyä? - Täynnä hölynpölyä!
Varastitte häneltä!
Luulitte joutuvanne kiinni.
Siksi tapoitte hänet!
Joo.
Totta hemmetissä. Varastin häneltä.
Tuhansia.
Tiesin rahat rikollisiksi.
Mitä haittasi, jos kuorin vähän päältä?
Mutta kysynpä teiltä jotain.
Miksi teurastaisin lypsylehmäni?
En tehnyt sitä.
En tappanut häntä! - Ei niin.
Ei tappanut.
Hänen alibinsa liittyy minuun, ryyppäämisemme.
Se on totta.
Hän joi viskiä, huomautin amerikkalaisviinan laadusta.
Hän tarjosi naukkuja muuttaakseen mieleni.
Aloimme riidellä politiikasta. Korjasin -
tyhmiä käsityksiä Stalinista. Mutta hän tuntee viinansa.
Sananen, hyvä herra.
Vahvistatteko yhteisen yön?
Poltimme ja puhuimme lähes kahteen asti.
Kaverukset, hän savukkeinenne ja te...
Olettekin ainoa piipunpolttaja junassa.
Näyttäisittekö piippunne ja tupakan?
Sopii.
Te tulitte ilmeisesti Intiasta. Eikö niin?
Kuulusteletteko minua nyt?
Kävittekö Ratchettin hytissä ennen surmaa?
En.
Mutta tämä on piippurassejanne, eikö?
Jos se oli vainajan hytissä, etsikää muualta.
Olen lääkäri. Parannan ihmisiä, en vahingoita.
Ahkeroitte kovasti tullaksenne lääkäriksi.
Kovin moni rotuisenne ei saa tilaisuutta.
Middlesexiin otetaan yksi per kurssi.
Sain sen kunnian -24.
Olin sala-ampujana sodassa.
Tarkka-ampujana.
Pelastin monta upseeria.
Kiitollisimmat huomasivat ominaisuuteni -
ja tukivat koulutustani.
Jäin mielestäni velkaa.
Tunsitteko eversti Armstrongin?
Ehkä kaksi tai kolme Armstrongia.
60:nnen Tommyn...
Selbyn... - Eversti John Armstrongin.
Tapasi amerikkalaisen vaimon, lapsi siepattiin ja tapettiin.
En tavannut.
Milloin tapasitte neiti Debenhamin?
Samassa junavaunussa Kirkukista Nissibiniin.
Hän väittää muuta tehden itsestään epäilyttävän.
Mary on hieno nainen.
Voin taata hänen luonteensa.
Kuten ajan MacQueenin kanssa?
Ette usko järkipuhetta. - En.
Olette onnekas. Tohtori sanoo nähneensä teidät koko ajan.
Niin. En olisi voinut tappaa.
Olisitte kyllä.
Ratchett otti unijuomaa joka ilta.
Olisitte voinut lisätä barbitaalia siihen.
Laittaa sitä myös tohtorin lasiin -
saaden tilaisuuden surmaan.
Miksi?
Löysimme motiivin.
Kenties ehdotan toista.
Eri syytä, henkilökohtaisempaa syytä.
"Lakimies koulutukseltaan muttei mieleltään."
Miksihän te luitte lakia?
Lepyttääksenne rakastettua mutta vaativaa isää, -
joka itse oli menestynyt loistavasti samalla alalla -
ja sitten menettänyt asemansa?
Oli eräs maineikas MacQueen, eikö vain?
New Jerseyn osavaltion piirisyyttäjä, -
joka toimi syyttäjänä Armstrongin jutussa.
Epäiltyä ei ollut.
Isääni painostettiin jahtaamaan sitä ranskalaista naisparkaa, -
sisäkköä, jolla oli heikko alibi, Susannea.
Isä perusti koko juttunsa häneen.
Nainen tappoi itsensä.
Hän oli syytön.
Kun todisteet lopulta johtivat Cassettiin, hän oli jo kaukana.
Isäukkoni raastettiin hajalle.
En voinut auttaa häntä.
Silti väitätte, ettette tiennyt Ratchettin olleen Cassetti?
En tiennyt.
Mutta löysitte hänet.
En.
Löysitte ja imitte kuiviin... - En.
...maksaaksenne isänne velan ja tasataksenne lopulta tilit.
En, en.
Ei, se ei ollut...
Se ei ollut niin. Se ei mennyt...
Joku potkaisi oven sisään... - Tohtori!
...peitti kasvoni.
Tämä pitää irrottaa nyt.
Haluaisin laukkuni. - Selvä.
Se on hytissäni.
Ei sormenjälkiä.
Tappaja oli hävittämässä murha-asetta.
Tuolla!
Ei osunut keuhkoon tai valtimoon.
Onneksi hän elää.
Kuten te kaikki.
Melkoinen nero!
Miksette ole ratkaissut juttua?
Antakaa hänelle aikaa.
No jaa...
En voi antaa paljonkaan, olen veretön.
Ahdistelette MacQueenia, ja tappaja on täällä.
Joku teistä.
En tunne teitä. En sanonut mitään.
Jättäkää minut rauhaan.
Soittakaa jotain.
Ystävät, rata on puhdistettu aamulla.
Palatkaa hytteihinne.
Nukun täällä, -
missä minut nähdään ja näen muut.
Tehkää samoin. On lämpimämpi.
Pysykää turvallisesti näkyvissä aamuun asti.
Tappaja ei emmi tappaa taas.
Kerron saman Andrenyille, -
diplomaatteja tai eivät.
Sallinette vilkaista passejanne.
Haluan puhua hänen kanssaan.
Vaimonne nimessä on rasvatahra.
Voisitte vilkaista.
Elena ei voi hyvin.
Ellette salli, kerron Jugoslavian poliisille, -
joka varmasti pidättää teidät ja...
Törkeää! - Kultaseni!
Kultaseni.
Näytätte hassulta, herra Poirot.
Ovatko kaikki etsivät yhtä hassuja?
Pahoittelen, että herätin kreivittären.
Valvon aina öisin.
Päivisin nukun.
Jotkut pelkäävät pimeää, minä en kestä valoa.
Käytättekö aina...
Barbitaalia.
Barbitaalia, barbitaalia.
Juon sitä ämpäreittäin.
Ei hyödytä valehdella, rakas.
Hän näkee suoraan lävitsemme.
En voi mennä ulos ilman sitä.
En voi nukkua ilman sitä.
Otan sitä pelkoihini.
Mitä te pelkäätte?
Kaikkea.
Passin mukaan tyttönimenne on Goldenberg.
Juutalainen?
En kovinkaan. Toinen nimeni on Maria.
Oletteko tanssija, kuten miehenne?
En kuten mieheni.
Balettia.
Enkeli on koskettanut häntä.
Minä olen joutunut raatamaan pätevyyteni eteen.
Anteeksi, pitää levätä taas.
Onko tämä ainoa aamutakkinne?
Ei, on toinenkin. Maissinvärinen sifonkinen.
Puhun mieluusti etsiville.
Ei voi tietää, mitä kysyvät seuraavaksi.
Osaan pääkaupungit.
Kotiopettajattareni intoili maantieteestä.
Oletteko tyytyväinen?
Olen aina, kun paljastan valehtelijan.
Nimenne ei ole Elena. Se on Helena.
Huolimatta kömpelöistä yrityksistä muuttaa se.
Mieheni kuuli todisteesta, -
nenäliinasta, jossa oli ja halusi välttää epäilyt.
Muutimme sen, matkatavaroihin ja passiin.
Ei ole rikos haluta pysyä loitolla ongelmista.
Silti täällä on ongelma.
Kiinnostavaa Armstrong-tragediassa, jutun ytimessä,
on se, miten moni on haavoittunut siitä.
Nuorempi sisar.
Näyttelijätär-äiti, -
taiteilijanimeltään Linda Arden.
Hänkin lienee juutalaista syntyperää, -
ja on todennäköisesti ottanut taiteilijanimen?
Onko liian kaukaa haettua ehdottaa, -
että hänen oikea nimensä oli Goldenberg?
Etenkin kun löydämme samanikäisen neidon -
kuin eloonjäänyt tytär -
elämässä peloissaan?
Sonia Armstrongin sisaren.
Ulos!
Kuulin ääntä ja juoksin. Juuri ajoissa, eikö?
Uskotte varmaan nyt, että he ovat tappajia.
Kreivi suojelee, kreivitär ei tappaisi mitään.
Ja te voitte lopettaa näytelmän.
Ette ole itävaltalainen, saksalainen, professori.
Mutta matkitte hyvin. Jonkun tutun pohjaltako?
Lapsuuteni lihakauppias oli sakemanni.
Hyvä mies, loistava aksentti.
Mikä paljasti?
Torino-sana.
Korostitte väärää tavua kunnon teutoniksi.
"Tu-riin."
Olette terävä tyyppi, täytyy myöntää.
Herra professori Gerhard Hardman -
on valehenkilöllisyyteni.
Pahoittelen värillisten panettelua.
Olen puoliksi jutku itsekin.
Cyrus Bethman Hardman.
Oletteko Pinkertonin etsivä?
30 vuotta.
Olin Istanbulissa saadessani sähkeen firmasta.
Ratchett halusi henkivartijan, triplapalkka.
Onnekseni olin lähistöllä.
Hän pyysi etsimään pientä, tummaa miestä, jolla on korkea ääni.
Vahdin käytävää - koko yön oveni raosta.
Roisto - joutuisi ohittamaan minut.
Menen siitä valalle.
Menisittekö valalle myös -
30 vuodestanne Pinkerton-etsivänä, -
vai valehtelisitteko taas -
ja kiistäisitte olleenne ensin poliisi?
Aseenne, ruudutettu kahva, sinistys...
valmistettu poliisiaseeksi.
Vuoden 1927 malli.
Minulle tehtailluilla valeilla ei ole loppua.
Professori voi jättää aseen mennessään.
Hyttinsä sijainnin vuoksi...
hän ei olisi voinut olla huomaamatta.
Paitsi jos Ratchettin ovi oli auki, -
kuten Pilar Estravados väittää avanneensa sen.
Siinä tapauksessa joku olisi voinut olla -
piilossa hänen katseeltaan.
Rakas Katherineni.
Tämä on hirvittävä rikos, -
ja olen jumissa sen kanssa, Katherineni.
En löydä halkeamaa muurista.
Miksi yksi niistä väittelee minua?
Olen aina ollut...
niin varma.
Liian varma.
Mutta nyt olen hyvin nöyrä ja sanon kuin lapsi:
"En tiedä."
Minä pelkään, Katherineni.
Pyydän anteeksi.
Veturioperaatio on vaarallinen.
Joudumme odottamaan tunnelissa.
Minne koirat viedään?
Ne ovat tyytyväisiä.
Se on väärin.
Jaloittelemaan vain.
Ei, se on väärin.
On pakkasta!
Juutuimmeko tähän?
Kutsuitte minut.
Kuulusteluko taas?
Ei toki. Nautin seurastanne.
Kiitos, Bouc.
Olkaa hyvä.
10 kysymystä, joihin en tiedä vastausta, -
ja juna on lähdössä.
Ajattelette kirkkaasti, -
ja arvelin, että voisitte auttaa. Pyydän.
"Nenäliina. Piippurassi.
Punainen kimono. Univormu.
Aika kellossa.
Murhattiinko hänet silloin? Aiemmin vai myöhemmin?
Yksi vai useampi murhaaja?
Kuka heistä?"
Valitan, en voi auttaa.
Ehkä on 11. kysymys, jota ette osaa kysyä, -
joka antaa vastauksen muihin.
Kenties.
Voisin osoittaa sormella kreivitär Andrenyita.
Huomasin hänen olleen Armstrongin sisar.
Oletteko varma? - Olen.
Epäilen hänen olevan syytön.
Kenties.
Mutta niin moni on valehdellut minulle.
Kuten tekin, kevyesti. - Minäkö?
Kiistitte olleenne Amerikassa.
Salasitte, että tragedian aikaan -
asuitte Armstrongien luona -
tyttären kotiopettajattarena. Tiedätte sen.
Minun on hankittava elantoni.
Jos minut pidätetään murhajutussa, -
kunnon perhe ei palkkaisi.
Te suunnittelitte Ratchettin murhan.
Ja pyysitte kreivittären todistamaan sen.
Jos hän näkisi surmatun, Helena voisi palata.
Odotitte turhaan hyttikaverinne nukahtavan.
Huumasitte hänet. Mutta seurasi vain päänsärky.
Hän pyysi aspiriinia -
konduktöörin poistuessa asemalle, -
kun reitti oli selvä, -
kun voitte mennä Ratchettin hyttiin, näkemättä.
Rakastitte Daisya. Tapoitte Cassettin.
Cassetti oli sika.
Hän ansaitsi kuolla.
Hän ei tappanut Cassettia.
Minä tapoin.
Mary, mene.
Et saa ottaa syytä - minun teostani.
Mary, ole kiltti ja lähde.
John Armstrong oli paras ystäväni, komentajani.
Hän uskoi minuun.
Auttoi lääketieteelliseen, antoi tulevaisuuden.
Cassetti tuhosi hänet.
Surussani löysin Maryn.
Sitten löysin Ratchettin.
Aioimme paljastaa hänet poliisille. Kuulitte sen.
Mutta nähdessäni hänen kasvonsa...
tiesin, ettei hän ansaitse oikeudenkäyntiä.
Te siis huumasitte MacQueenin.
Muutitte ajan kellossa -
voidaksenne valehdella kuolinhetkestä.
En voinut antaa syyttää Marya.
Tai MacQueenia.
Minä saan maksaa synneistäni, yksin.
Olen sotilas.
Sotilas tappaa suojellakseen.
Ja nyt minun täytyy suojella itseäni teiltä.
Miksi ette ole jo kuollut?
Poirot?
Hyvät herrat, seis!
Matkustajat on saatava takaisin junaan.
Te poistutte - junan luota...
kunnes käsken teidän palata.
Kerrotte valeitanne -
ja luulette, ettei kukaan huomaa.
Mutta kaksi ihmistä tietää.
Niin, kaksi ihmistä.
Jumalanne...
ja Hercule Poirot.
On aika ratkaista tämä juttu.
Tri Arbuthnot kysyi, miksen ole jo kuollut.
Hän tietysti tiesi vastauksen.
Tarkka-ampuja, joka ei tapa lähietäisyydeltä?
Se laukaus ei ollut virhe, vaan varoitus.
Ette voinut tappaa, koska ette ole tappaja.
Kukaan teistä ei ole tappaja.
Silti jonkun täytyy olla.
On kaksi mahdollista ratkaisua tälle rikokselle.
Yksi vaikea, koska se käy useimpiin faktoihin, -
ja toinen... mutkikkaampi.
Ensimmäinen ratkaisu.
Ratchettilla oli vihollisia.
Mafioso livahtaa junaan Vinkovcissa -
MacQueenin ja Arbuthnotin ollessa ulkona.
Pääsee yleisavaimella puukottamaan Ratchettia.
Hän pakenee rouva Hubbardin hytin kautta.
Ei.
Ei, ei, ei. Se ei toimi.
Miksi piilottaa univormu?
Kuka huumaa Ratchettin?
Tai puukottaa rouva Hubbardia?
Hemmetti sentään!
Kysyn, kuka hyötyy?
Rikoksena on murhaajan murhaaminen.
Hyöty on, kenties...
henkinen, kärsimyksen helpottuminen.
Hiljentää päässä huutava ääni, joka estää nukkumisen.
Keskuudessamme on murhaaja.
Joten...
Tri Arbuthnot, eversti Armstrongin ystävä.
Hän löytää lohdun Mary Debenhamista, -
joka on lähes kuin äiti tyttöselle.
Ja niin lähellä rva Armstrongin nuorta siskoa -
Helena Goldenberg, -
joka on aviossa mahtimiehen kanssa, joka tuntee raivon ja väkivallan.
Matkassa on myös Daisyn kummitäti, -
jolle kuuluu -
rikospaikalta löytynyt kirjailtu nenäliina.
Kirjain joka kyrillisin kirjaimin lausutaan tietysti
Natalia Dragomiroff.
Ja hänen harras keittotaitoinen sisäkkönsä?
Kuka hän oli ennen nykyistä työtä? Ehkä Armstrongien kokki?
Mutta tämä ei ole vielä tässä.
Daisyn hoitaja, -
jonka kiivas usko syntyi syyllisyydestä siitä, -
että tyttö siepattiin. Tehän olitte -
tytön huoneessa Ratchettin tullessa ikkunasta?
Joitteko lasillisen liikaa viiniä illallisella?
Oletteko syyttänyt itseänne, -
koska ette ollut valppaana?
Tyttö oli täynnä hellyyttä -
ja rakkautta, kunnes...
...kunnes minä...
Ei ole tarpeen arvailla minun kanssani.
Olin Armstrongin sotilaspalvelija sodassa.
Sitten hänen hovimestarinsa New Yorkissa.
Sen parempaa miestä ei ollut.
Olisiko hänen autokuskinsa samaa mieltä?
Armstrongin takaaman lainan avullako hän loi autoimperiuminsa?
Ikuisesti kiitollinen. Kuka muu vielä?
Entä Pinkerton-etsivä, ennen poliisi, -
joka tutki Armstrong-juttua?
Hän kiintyi erääseen, sillä on toinenkin, unohdettu uhri.
Rakastuitte sisäkköön ennen vääriä syytöksiä.
Erositte poliisista nähtyänne -
oikeuden irvikuvan, -
kun MacQueenin isä vaati hänen pidättämistään.
Kun hän riisti oman henkensä.
Ei! Ei!
Susanne oli niin kiltti.
Ja hän retkahti minuun.
Vanhaan, harmaantuvaan. Sanoin hänen löytävän paremmankin, -
mutta siinä hän oli, -
ajoissa joka tapaamisella.
Miksi juna olisi niin -
täynnä talvella? Miksi ristiriitaiset haavat?
Miksi todisteiden runsaus? Miksi...
Miksi konduktööri?
Pierre Michel Avignonista, -
joka menetti siskonsa, -
syytetyn sisäkön, -
Susanne Michelin.
Vain yksi voi väittää menettäneensä enemmän kuin kukaan teistä.
Traaginen Linda Arden, - Sonian äiti, -
Daisyn isoäiti.
Vetäytynyt näyttämöltä -
viimeistä esitystä varten.
Olette hirveän fiksu mies.
Murhalla pitäisi olla yksi uhri.
Kun Ratchett tappaa Daisy Armstrongin, -
kymmenkunta elämää särkyy, vääristyy, päättyy.
Ne vaativat oikeutta!
Näistä haavoittuneista sieluista me kysymme, -
kuka heistä on tappaja?
Kuka kohottaa veitsen? Vastaus on...
Kukaan yksi teistä ei ole voinut tehdä sitä.
Eikä kukaan pari.
Sen on voinut tehdä vain -
te kaikki.
Yhdessä.
Kun lumivyöry muuttaa kaiken, -
kuten etsiväkin, suunnitelmien on muututtava.
Kimono, univormu.
Tohtori tietää, miten haavoittaa tappamatta.
Jokaisella on osansa.
Tee se.
Suunnitelma oli minun.
Minä värväsin heidät.
Panin Hardmanin etsimään Cassettin.
Sain MacQueenin hänelle töihin, ja Mastermanin.
MacQueen järjesti matkan Michelin työvuorolla.
Herra Ratchett?
Ei mitään.
Hyvää yötä.
Niin se tehtiin.
Viattomien kuoleman takia.
Henki hengestä.
Kosto.
Vain minut pitäisi hirttää.
Minun suunnitelmani!
Sanokaa poliisille, että tein sen yksin.
Minussa ei ole enää elämää jäljellä.
Heillä on mahdollisuus nyt.
Helenalla, minä rukoilen...
...on mahdollisuus.
He voivat-
jatkaa elämää, -
löytää iloa, - jossain.
Antakaa sen päättyä minuun.
He eivät ole tappajia.
He ovat hyviä ihmisiä.
He voivat olla hyviä taas.
Oli oikeutta, oli vääryyttä.
Nyt olette te.
En voi tuomita tätä.
Teidän täytyy päättää.
Jos haluatte välttää rangaistuksen, -
teidän täytyy tehdä vielä yksi rikos.
En estä teitä.
Et voi antaa heidän tappaa sinua.
Annatte ruumiini järvelle, poistutte syyttöminä.
Teidän täytyy vaientaa minut.
Bouc voi valehdella.
Minä en voi.
Tehkää se! Joku teistä!
Älkää.
Minä kuolin jo Daisyn kanssa.
Ei!
Sanoitte etsivänne oikeutta.
Mitä on oikeus täällä?
Joskus ihmisen laki ei riitä.
Missä on omatunto?
Haudattuna, Daisyn kanssa.
Hyvä eversti Armstrong.
Lopultakin voin vastata kirjeeseenne, -
ainakin ajatellen päässäni ja tuntien sydämessäni,
että jossain te kuulette minua.
Olen nyt selvittänyt totuuden jutussa, ja se on -
syvästi hämmentävä.
Olen nähnyt ihmissielun murtuman.
Niin monta särkynyttä elämää, niin paljon tuskaa ja vihaa, -
joka antoi tilaa syvän surun myrkylle, -
kunnes yhdestä rikoksesta tuli monta.
Olen aina halunnut uskoa, että ihminen on järkevä ja sivistynyt.
Olemassaoloni riippuu tästä toivosta, -
järjestyksestä ja metodista ja pienistä harmaista aivosoluista.
Mutta nyt, kenties, minua pyydetään -
kuuntelemaan, sen sijaan, -
sydäntäni.
Hyvät naiset ja herrat, -
olen ymmärtänyt tässä jutussa, että oikeuden vaakakupit -
eivät aina voi olla tasapainossa.
Ja minun täytyy oppia, kerrankin, -
elämään sen epätasapainon kanssa.
Täällä ei ole tappajia.
Vain ihmisiä, jotka ansaitsevat toipua.
Poliisi hyväksyi ensimmäisen ratkaisuni -
yksin toimineesta, paenneesta salamurhaajasta.
Poistun junasta tässä hoitamaan muodollisuudet.
Olette kaikki vapaat lähtemään.
Toivon, että te löydätte rauhan tässä asiassa.
Me kaikki.
Päivää.
Herra Poirot'ta kaivataan tärkeässä asiassa.
Hän on lomalla.
Kassnerin tapausko taas?
Ei, paljon pahempaa-
Minun on vietävä hänet Egyptiin heti.
On tapahtunut murha, sillä pirun Niilillä.
Oletteko te se etsivä?
Kyllä.
Minä olen se etsivä.
Voisitteko suoristaa solmionne?
Näemme autolla.
Olkaa hyvä.
IDÄN PIKAJUNAN ARVOITUS
Tekstitys: Timo Porri